KRAKOVA, SYYSKUU, 1939
KAROL MIES, JOSTA TULI PAAVI
Karol, vaihda Krystynan kanssa.
Ilmavoimat on tuhottu. 500 konetta murskattiin jo ennen nousua.
Kuulin sen radiosta ennen kuin asemaa pommitettiin.
Vien Wislawan Wadowiceen ja liityn sitten armeijaan.
Wislawa, sinä olet juutalainen.
Juutalaisten pitäisi lähteä Puolasta.
Wadowice on pieni ja hiljainen kylä. Juutalaisilla ei ole siellä vaaraa.
Tomasz, huolehtisitko isästäni? Minäkin haluan armeijaan.
Tietenkin. Vien hänet mukanani pappilaan.
Sanoit aina, että et voisi koskaan olla sotilas.
En osannut kuvitella mitään tällaista.
Mitä sinä aiot tehdä, Wiktor?
Kaikkia viimeisen vuoden lääkäriopiskelijoita on pyydetty sairaalaan.
Mitä luulet, että tapahtuu?
Jos pahat saavat maailman haltuunsa,
meille ei jää enää ääntä eikä kyyneliä itkettäväksi.
Emme saa silti menettää toivoa.
- Karol! - Jerzy!
Palaan takaisin Wadowiceen, jos vain löydän junan.
Noudan isäni, ja sitten voimme liittyä armeijaan.
- Professori Wojcik! - Menen yliopistolle.
- Kansleri käski sulkea sen. - Siellä on arvokkaita kirjoja.
Vien ne kellariin siltä varalta, että meitä pommitetaan.
- Tulen mukaanne. - Me kaikki tulemme.
Mitä siskollesi, äidillesi ja isoäidillesi käy, kun lähdet isäsi kanssa?
Eivät natsit välitä naisista.
Klugerit ovat juutalaisia. Juutalaiset ovat suuressa vaarassa.
Me olemme puolalaisia. Häädämme natsit maastamme.
Mikä hätänä?
- Mitä nyt? - Minua pelottaa.
Mene ja piiloudu Wadowiceen.
Ole varovainen.
Olen kauhean peloissani.
Kuuntele minua. Tule kanssani pappilaan.
Siinähän sinä olet, Karol. Olet myöhässä.
Onneksi olet täällä, Tomasz. Minä olin...
- Mikä tuo on? - Miltä se näyttää?
Vanha sotilastakkini. Aion liittyä armeijaan.
Ei.
Älä, isä. Nyt on minun vuoroni taistella, ei sinun.
Sinä pysyt hyvässä turvassa Tomaszin luona pappilassa.
Olkaa hyvä ja kuunnelkaa Karolia, mr Wojtyla.
Haluan äidin olevan ylpeä minusta.
Äiti pyytäisi minua estämään sinua.
Ole kiltti ja yritä puhua hänelle järkeä.
- Tiedät, millainen hän on. - Yritä edes.
Mr Wojtyla, kuunnelkaa minua. Olette liian vanha sotimaan.
Kehonne ei ole enää yhtä vahva kuin sydämenne ja sielunne.
- Olen valmis. - Mitä minun pitäisi tehdä?
Suojele häntä ja huolehdi itsestäsi.
Oletko kunnossa?
- Minä kannan sinut. Mikä sinun nimesi on? - Jozef.
- Ylös sitten, Jozef. - Jozef!
- Luulin kadottaneeni sinut. - Nyrjäytin nilkkani.
- Ei teidän tarvitse kantaa häntä. - Jalka saa levätä. Karolilla on vahvat hartiat.
Kälylläni on maatila lähellä Mieleciä. Menemme sinne.
Minä aion paimentaa lehmiä. Isoäidilläni on piano, mutta se on epävireessä.
Jozef kävi pianotunneilla papin luona Pyhän Bartolomeuksen kirkossa.
On kunnia kantaa Chopinia harteillani.
WADOWICE
Kulta?
Hania!
- Entä Karol? - Hän lähti isänsä kanssa värväytymään.
- Jerzy! Olen lähdössä. - Niin mekin. Aiomme mennä...
- Olen iloinen, että tulit. - Niin minäkin.
Menemme Myslenicen kautta.
Wislawa suuteli minua.
Antaisitko minulle vettä, Karol?
Onko sinulla kuumetta? Isä, olet aivan tulikuuma.
Mitä sinä höpiset? Minulla ei ole koskaan ollut kuumetta.
Jusek! Tuolla on Jusek!
Jusek!
Anteeksi... Jusek, odota!
- Karol! - Jusek!
- Mikä yllätys! - Jusek.
- Menemme Rzeszowiin värväytymään. - Samoin me.
- Onko autossa tilaa isälleni? - Kunpa olisikin.
Oletko nähnyt Haniaa?
Olen. Hän saapui turvallisesti Wadowiceen.
Hän puhuu sinusta koko ajan.
Karol. Tämäkin myrsky menee ohi.
Ota tämä.
- Se tuo onnea. Nähdään rintamalla. - Nähdään.
Jumala siunatkoon teitä!
"Savuverhon takaa näen heidän harteillaan
kuin arkun pylväikön varrella,
sinun pianosi putoaa, putoaa."
- Mitä hän sanoi? - Terve, Jozef.
- Miten nilkkasi voi? - Hyvin.
Siteerasin parasta runoilijaamme, Norwidia.
Kapinan aikaan venäläiset sotilaat tappoivat ihmisiä ja rikkoivat tavaroita.
He työnsivät Chopinin pianon ikkunasta tuleen.
Jotkut miehet ottivat sen ja kantoivat turvaan.
Minäkin olisin antanut henkeni Chopinin pianon pelastamiseksi.
Tiedän. Siksi runoilija sanookin, että kotimaatamme ei voida tuhota.
Ei koskaan.
Isä!
- Onko tämä kotimaanne alttari? - On.
Täälläkö te siis juhlistatte
Puolan armeijan voittoa Saksalaisesta ritarikunnasta?
- Täälläkö rukoillaan vapauden puolesta? - Kyllä.
Tuon mestariteoksen teki saksalainen.
Peter van der Rennen Danzigista.
Enkelit puolestaan ovat Augsburgin mestareiden työtä.
Olemme saksalaisella maalla, pappi.
Tapasitte juuri kenraalikuvernööri Hans Frankin.
Hän määrää sulkemaan katedraalin. Pahoittelen.
Pahoittelette?
Kirkko on tyhjennettävä.
Minne te menette?
- Tämä kirkko kuuluu ihmisille. - Krakova on täynnä kirkkoja.
Tämä on katedraali.
Katedraali on osa Wawelin linnaa. Asun siellä.
Se ei kuulu enää puolalaisille.
Tämä on nyt siis minun kirkkoni.
Jos kutsut itseäsi kristityksi,
sinun pitäisi tietää, että kirkko on tarkoitettu sielulle, ei sinun saappaillesi.
Macke!
Puolalaispappi alkaa kyllästyttää minua.
Teidän on nyt poistuttava.
Terve.
Onko teillä lääkkeitä? Isälläni on kuumetta.
Ei. Minulla ei ole mitään.
- Tiedän yhden, jolla on. - Niinkö?
Niin.
Olkaa hyvä.
Jozef, kiitoksia paljon. Kiitos.
Olen hyvin kiitollinen, nuori herra.
- Tänään on kovin kylmä. - Missä takkisi on?
Annoin sen veljelleni. Hän oli kastunut.
- Ole hyvä. - Kiitos.
- Poika näyttää Edmundilta. - Kuka hän on?
- Vanhempi veljeni. - Onko hän kuollut?
Hän oli lääkäri. Hän kuoli tautiin, jota hän hoiti sairaalassa.
- lkävöitkö häntä? - Kyllä.
- Hyvin paljon. Rakastin häntä. - Ryhdyn siis lääkäriksi.
- Luulin, että haluat soittaa pianoa. - Voin tehdä molempia.
Entä äitisi? Onko hänkin kuollut?
Kun olin aika lailla sinun ikäisesi.
Puhun hänelle yhä.
Kun suljen silmäni, voin tuntea hänen silittävän hiuksiani.
Jozef!
Anna takki herralle takaisin.
- Voinko pitää sitä vielä hetken? - Niin kauan kuin haluat.
- Aikuiseksiko asti? - Aikuiseksi asti.
Minä annan sinulle tämän.
Mikä se on?
Siinä on tarina, josta pidän. Se kertoo käärmeestä ja kellosepästä.
- Lukisitko sen minulle? - llman muuta.
"Eräänä päivänä nälkäinen käärme meni kellosepän liikkeeseen."
"Se ei löytänyt mitään syötävää..."
Jozef!
Karol, en tiedä missä sinä olet.
En tiedä, oletko jo värväytynyt tai päässyt Vapaan Puolan alueelle
tai että oletko enää edes elossa.
Rakasta Wadowiceamme ei enää ole.
Se muuttui yhdessä yössä.
Ihmisiä kootaan jatkuvasti.
Tomasz oli oikeassa. Juutalaiset ovat suuressa vaarassa.
On puhuttu heidän sulkemisesta ghettoihin.
Gestapo on vallannut Klugereiden talon ja heittänyt naiset pihalle.
Onnistuin auttamaan kätkemään heidät.
Hania! Tiedän, mihin sinä olet menossa.
Haluan tavata Tesian. Ota minut mukaasi.
Tule sitten.
- Hania. - Minulla on yllätys sinulle.
Tadek!
Et olisi saanut tulla. Tiedät, mitä tapahtuu puolalaisille, jotka...
En voi elää ilman sinua.
Katso, Tesia!
Se on haukal
Sinä olet hyvä, hyvä ihminen.
Isoäiti!
Haistele.
Tesia teki minulle lahjan.
Anna kun näytän.
Mrs Rozalia, haluaisin viedä Tesian täältä.
Piilotan hänet vanhempieni luokse.
Sinun on mentävä hänen kanssaan.
Rakastan sinua, mutta en voi jättää äitiä ja isoäitiä.
- Ole kiltti, Tesia. - Ei.
Lähdemme yhdessä, kun kaikki on ohi.
Jos epäonnisia ystäviämme ei olisi,
lähtisin välittömästi ja etsisin sinut, missä ikinä oletkin.
- Onnistuimme, isä. - Niinpä.
Katso. Olemme lähes perillä.
Parhaat divisioonamme ovat joen toisella puolella.
Meidän vapautuksemme tulee sieltä.
Pysykää siellä. Palatkaa takaisin!
Venäläiset ovat vallanneet rajamme.
Hitler ja Stalin solmivat liiton.
Puna-armeija petti meidät!
He eivät ota vankeja!
Palatkaa takaisin!
Tule, isä.
- Ala tulla, isä. - Jätä minut tänne!
Meidän on mentävä, isä.
Mene Krakovaan. Ala mennä!
Käskin sinun jättää minut tänne.
- Nyt riitti. - Lopeta tuo, isä.
Pelasta itsesi. Ala mennä!
Häivy täältä!
Isä! Lopeta!
Anna heidän tappaa minut.
- Isä... - Siinä kaikki...
- Isä, lopeta tuo... - Siinä kaikki...
Lopeta!
Ryhdistäydy, isä.
Äiti ei haluaisi nähdä sinua tuollaisena. Tule.
Nouse ylös.
Te palasitte! Mitä tapahtui?
Mrs Antol, voisitteko tulla auttamaan?
Käyn hakemassa tohtori Zweigin.
Mr Wojtyla?
- Oletteko nähneet Wiktor Miloszia? - Emme.
- Mitä tapahtuu? - Wojcik haluaa meidät koolle.
Krystyna!
- Jumalan kiitos yliopisto on taas auki. - Mitä tapahtui?
Etsin Wiktoria. Isäni on sairas, ja tohtori Zweig ei ollut kotona.
Natsit veivät hänet. Jotkut puolalaiset valtasivat hänen asuntonsa.
- Aivan. - Wiktor on sairaalassa. Vien sinut sinne.
- Selvä. - Karol.
He järjestävät maanalaista armeijaa. Kaikkien pitäisi liittyä.
Varo puheitasi. Joukossamme on vakoojia.
Vakoojiako? Ei kukaan tekisi sellaista.
Olemme oman historiamme kehdossa. Meillä on yhteiset juuret ja kieli.
- Kukaan ei petä omaa äitiään. - Kuka pettää äitinsä?
Professori... Puhuin vain äidinkielestämme.
"Maksat vapaudesta koko olemuksellasi."
"Sen tähden kutsut vapaudeksi sitä,
mikä auttaa sinua hillitsemään itsesi yhä uudestaan, samalla kun maksat siitä."
Sinä kirjoitit tuon. Etkö vain, Karol?
Kyllä. Olen nolostunut ja otettu siitä, että muistatte tuon.
Wojtyla on oikeassa.
Maksamme vapaudesta kyynelillä ja verellä.
Saksan kuvernööri Hans Frank on muuttanut Waweliin,
entiseen Piastien ja Jagellonien asuinsijaan.
Natsiälykkö on julistanut,
että Puolalla on kuningas ja että puolalaiset ovat orjia,
joilla ei ole oikeuksia ja vain yksi velvollisuus - totella.
Teidän on pantava vastaan kaikin mahdollisin keinoin.
Keskustelkaa asiasta keskenänne. Päättäkää omantuntonne mukaan.
Meidän on kuitenkin pantava vastaan!
Kauan eläköön vapaus!
Kauan eläköön Puola!
Vielä kolme pistosta, ja pelaatte taas jalkapalloa, mr Wojtyla.
En ole ikinä pelannut sitä.
Ei voi olla totta. Se on paras asia maailmassa.
Parantukaa ensin ja ottakaa sitten asiasta selvää.
Osuvasti sanottu, mrs Antol.
Kiniiniä on lähes mahdotonta löytää,
mutta mikään ei ole mahdotonta Wiktor Miloszille.
Anna hänelle pilleri kolmesti päivässä, kunnes kuume laskee.
Palaan taas huomenna.
- Paljonko olen velkaa? - Asia on kunnossa.
Laskutan omaisuuden, kun olen kuuluisa.
Pitäkää huolta itsestänne, mr Wojtyla.
Näkemiin.
Hania-kulta, odotan malttamattomana uutisia sinusta ja Wadowicesta.
Luen ja kirjoitan kaiket päivät.
Isäni voi paremmin, mutta rahat ovat vähissä.
Näen harvoin Tomaszia. Hän tukee heitä, jotka menettivät kaiken.
Krakova itkee yhdessä orpojen ja leskien kanssa.
Tämä on vaitelias, kärsivä kaupunki.
Minua pelottaa.
Käymme Wojcikin luennoilla, kun voimme,
ja toivomme uutisia Euroopan tapahtumista.
Saksan kenraalikuvernööri Hans Frank
kutsui koko tiedekunnan keskustelemaan opetusohjelmista.
Yliopisto oli suljettu opiskelijoilta, mutta Wiktor ja minä menimme silti paikalle.
Odota.
Tätä kautta.
Haluaisin lisää aikaa...
...paljon aikaa...
...ikuisuuden oikeastaan...
...puhuakseni kanssanne.
Olette Krakovan älymystön eliittiä.
Haluaisin keskustella Platosta.
Haluaisin puhua Roomasta.
Minä opiskelin Roomassa.
Haluaisin lukea Nietzscheä ja Goethea.
Mutta siihen ei ole aikaa.
Siihen ei ole aikaa.
Tiedättekö unelmani?
Haluan tehdä Wawelista sivistyksen ja kohteliaisuuden saarekkeen
slaavilaisten barbaarien keskelle.
Mutta te puolalaiset,
etenkin te älymystö,
olette synnynnäisiä vehkeilijöitä.
Ei.
Puola pysyy vaiti.
Aivan kuin ruumis.
Olen päättänyt sulkea kaikki koulut ja yliopistot,
sanomalehdet ja taideyhdistykset.
Aion myös tuhota Puolan kirjastot!
Mitä te hyödytte kouluista, yliopistoista ja kirjastoista?
Teillä ei ole maata eikä kulttuuria.
Arjalaisilta näyttävät lapset
viedään perheistään ja kasvatetaan saksalaisina.
Muut saavat raataa ja syödä vähän.
Lopulta he kuolevat.
Puola kuolee heidän mukanaan.
Puola ei kuole koskaan!
Puola elää! Kauan eläköön Puola!
Jos yritätte paeta, teette minulle palveluksen.
Teidät ammutaan.
- Lähdetään. - Ei.
Montako teitä on täällä?
187. Hyvä.
Ette joudu käsirautoihin,
mutta kävelkää suosiolla kuorma-autoille
ja nouskaa niihin yksitellen.
Puristatte kätenne nyrkkiin, mr Frank.
Luulette rutistavanne elämää tuossa nyrkissä.
Katsokaa uudestaan. Se on tyhjä.
Seisotte siellä ja puhutte meille.
Ette ole ymmärtänyt, että elämä on jättänyt teidät.
Kun ymmärrätte sen, on jo myöhäistä.
Silloin muistatte, mitä sanoi Wojcik,
puolalaisen filologian professori!
Ampukaa hänet.
Wojcik opetti, että heikkous on sitä, ettei hyväksy tappiota.
Henkiin jääneet professorit ovat nyt kuolemassa Sachsenhausenin leirillä.
Elämme hulluuden ja kärsimyksen keskellä.
Hania, et voi kuvitellakaan, millainen helvetti Krakovan ghetto on.
Ihmiset kuolevat siellä joko nälkään,
tuberkuloosiin, punatautiin...
He kuolevat kaikkiin mahdollisiin tauteihin tai tappavat itsensä tai joutuvat murhatuksi.
Tänne näin.
Tiedätkö, mitä rottajahti on? Se on natsitermi.
Gheton seinässä on reikiä,
joista mahtuvat vain laihat pikkulapset... pienet rotat.
He etsivät roskien joukosta syötävää,
ja natsit ampuvat heitä - huvin vuoksi.
Näet pian. Yksi rotta on tulossa läpi.
Selvä. Nyt.
- Miten voit, Simon? - On nälkä.
Minulla on vain lääkkeitä. Yritän tuoda perunoita huomenna.
Tuo on puuseppä Eli Singer ja hänen veljensä Chaim.
He eivät tarvitse enää vaatteitaan.
Mikä hätänä? Mihin sinä menet?
Kaikki on kunnossa. Älä huoli.
Minne hän vie sinua?
Rukoile Mustaa madonnaa minunkin puolestani.
Tätä tietä.
- Te olette...? - Isä Tomasz Zaleski.
Huomaan, että komeatkin pojat päätyvät papeiksi Puolassa.
Katedraalin pappi. Pahoittelen myöhästymistäni.
Olette kuunnellut upseereideni syntejä.
Haluaisin tunnustaa teille omatkin syntini,
mutta lupasin tarjoilla vierailleni ampumamme peuran.
Yksi luoti suoraan silmien väliin.
Älkää kertoko yksityiskohtia. Ruokahalu menee.
No niin, voitte kuunnella tunnustukseni lounaan jälkeen.
- Mikä teidän nimenne on? - Tomasz Zaleski.
Zaleski.
Zaleski liittyy seuraamme.
Voitte todistaa ahnautemme omilla silmillänne.
Ei kiitos.
Odotan ulkopuolella.
En koskaan halua pappia oven taakse, kun olen syömässä.
Olkaa hyvä.
Leikkaisitko sinä, kultaseni?
Kertokaahan, Zaleski.
Kuinka paljon saatte kuunnella puolalaisten vihaa?
- Kuuntelen puolalaisten kärsimystä. - Kerronko teille totuuden, pappi?
Siellä missä ei ole kulttuuria, ei voi olla kärsimystä.
Ainoastaan vaistoja.
Puolalaiset rakastavat meitä lopulta.
- Juuri nyt he nukkuvat. - Rakastan sinua, ja sinä nukut.
Naiset eivät kuulemma peseydy usein.
Se ei ole heidän vikansa. Saippuaa ei ole.
Tuohon ei voi vedota kauan.
Keksimme uuden tavan valmistaa saippuaa. Se ei maksa mitään.
Saippua on loistavaa. Vaahto on silkinpehmeää.
Tein jo ison tilauksen puolalaisten naisten puolesta.
Saippua tehdään ulosteista.
Eikö teitä naurata?
- En voi jäädä tänne. - Istukaa alas!
Älkäähän nyt. Istukaa alas.
Saatte hänet raivostumaan.
Istukaa.
Olen määrännyt gheton perheet maksamaan vainajiensa hautajaiset.
Kuolleisuus laskee varmasti päivässä.
Kyllä. Se on laskenut.
Kaikki juutalaiset ovat sairaita.
Sairailla on taipumus rypeä saastassa.
Saasta on heille luontainen aromi. Rotu on turmeltunut,
joukko rappeutuneita,
jotka eivät osaa kasvattaa lapsiaan kuten me Saksassa.
Siat.
Juutalaislapset eivät ole lapsia.
Mitä te sanoitte?
Saksalaislapset ovat puhtaita.
Juutalaislapset ovat likaisia.
Saksalaislapsilla on hampaat.
Juutalaislapsilla ei ole lainkaan hampaita.
Saksalaislapset nukkuvat patjoilla.
Juutalaislapset ruumislankkujen vieressä.
Saksalaislapset leikkivät.
Ghettojen juutalaislapset eivät osaa leikkiä.
He todella ovat rappeutuneita lapsia.
Heidän ainoa viihdykkeensä
on mennä katsomaan, kun heidän vanhempansa ja sisaruksensa ammutaan.
Heidän ainoa huvinsa on seurata äitinsä murhaa.
Saksalaislapset hymyilevät.
Juutalaislapset eivät hymyile.
Saksalaislapset kävelevät, juutalaislapset eivät.
Ette koskaan opeta heitä hymyilemään tai kävelemään.
Ette edes piiskalla uhaten!
Ette koskaan.
Ettekö tiedä, että juutalaislapsilla ei ole jalkoja?
Juutalaislapsilla on siivet!
Voitte aivan hyvin ampua minut.
Puolalaiset papit! Miten he onnistuvatkin?
Heillä on siivet!
- Mitä sinä kirjoitat? - Näytelmää.
- Mistä? - Surusta.
Lähden nyt sinun luoksesi, Karol.
Tule minua vastaan Czestochowan tielle, jos voit.
Joudun kertomaan sinulle jotakin hirveää.
Minulla ei ole enää kyyneliä. Ei sydäntä.
Muistatko Wadowicen synagogan?
Näimme sen Klugereiden piilopaikasta.
Tesia!
Mitä tapahtui?
Ei mitään, isoäiti.
He räjäyttivät räjähtämättömän pommin.
Lähde, ennen kuin sinut löydetään täältä, rakas.
Häivy täältä.
He alkavat viedä pois vanhuksia ja sairaita.
Miksi?
Minne heidät viedään? Pidetäänkö heistä huolta?
En tiedä.
En ollut valmistautunut tähän.
Miksi muu maailma ei sano vastaan?
Ihmiset, jotka vaikenevat toisten murhasta,
ovat yhtä pahoja kuin itse murhaajat.
- Jusek on kuollut. Eikö olekin? - Ei.
Hän lupasi kirjoittaa.
Ehkä hän kirjoittikin. Kirjeet eivät vain tulleet perille.
Antaisitko minulle suukon?
Wislawan seisovat silmät pelottivat minua.
Hänen isot, kauniit silmänsä olivat nyt tyhjät.
Ne olivat muuttuneet tuhkaksi.
Kun pakkosiirrot Auschwitziin ja Belzeciin aloitettiin,
Gestapo löysi Klugerit.
Saavuin Tadekin kanssa paikalle juuri sinä päivänä.
Älä koske häneen!
Kun pahan vain kuvittelee, sen kanssa voi elää,
mutta kun sen kohtaa silmästä silmään, pakotietä ei ole.
Soita jotakin! Soita!
Miksi?
Miksi kauheudet toistavat itseään
ja muuttuvat vain pahemmiksi?
Mikä tekee silmistä, sydämistä ja mielistä
kykenemättömät tuntemaan sääliä ja kunnioitusta?
Keitä ovat nämä ihmiset,
joilla on äiti ja siskoja ja lapsia,
joilla on mies tai vaimo, jota halata öisin?
Onko heidät tehty Jumalan kuvaksi, Karol?
Missä Jumala on?
Sinä, Maria, olet Puolan kuningatar,
ja Jumala on tehnyt Czestochowasta valtaistuimesi.
Puolusta ja suojele meitä.
Tee meidät vahvaksi, jotta voimme häätää vihollisen takaisin.
Tule pelastamaan meidät.
Tuo meille rauha.
Miksi minulla ei ole vastausta?
Miksi ihminen pakottaa toisen ihmisen elämään tuskassa?
Vailla mitään toivoa.
Miten me voimme vastata tähän?
Montako miljoonaa hirviötä tässä maailmassa on, Tomasz?
Miksi viattomat joutuvat maksamaan?
Montako viatonta joutuu vielä syntymään vain tapettavaksi?
Tuijotin niitä natseja silmiin.
Näkemäni paha oli perinpohjainen...
Aivan käsittämätön... vastenmielinen.
Halusin tappaa heidät.
Ja minä olen pappi.
Tunnen siitä syyllisyyttä.
Minä en saisi vihata kuten he.
Rakkaus.
Vain rakkaus voi estää ihmisiä vajoamasta syvyyteen.
Missä sinä olit tänään?
Seisoin jonottamassa meille leipää.
Yhtään ei ollut jäljellä.
Pelkään aina kun lähdet kotoa, että et enää palaa.
Minun on käytävä ulkona, isä.
Meidän on syötävä ja elettävä.
- Kuka siellä? - Tomasz.
Miksi tulet ulkonaliikkumiskiellon aikaan?
Miten voitte, mr Wojtyla?
Olen taas oma itseni. Ainakin melkein.
Karol, löysin sinulle työpaikan louhokselta.
Ilman tätä sinut pakkosiirretään.
Kiitos.
Ovatko nuo kaikki työlupia?
Työlupia ja väärennettyjä syntymätodistuksia juutalaisille.
Tuo meille vähän Wiktorin votkaa, Karol.
Lääketieteen opiskelija toi sitä, kun kiniinikuurini loppui.
Hän sanoi, että sillä on sama teho.
Kiitos, mutta en voi. Minun on mentävä.
Ei, ei.
Sinä olet vahva.
- Millä louhoksella olit ennen? - Olen opiskelija.
Vai opiskelija. En pidä heistä.
Näsäviisaita typeryksiä, jotka eivät tiedä tosielämästä mitään.
Hyvä on. Olen sitten työläinen.
- Olet myöhässä. - Anteeksi.
Olemme ajatelleet liittyä johonkin aseistautuneeseen ryhmään.
En minä. Te taistelette asein, minä taistelen sanoin.
Teatterin on jatkettava.
Missä? Millä näyttämöllä? Mille yleisölle?
Teatterin on mentävä maan alle, asuntoihin, kellareihin.
Sana on pidettävä elävänä.
Puola on kauhun ja hulluuden kourissa, ja sinä tahdot esittää näytelmiä.
Sietäisit hävetä.
- Enää voimme vain tarttua aseisiin. - Aivan!
Sanat ovat luotia mahtavampia.
- Sano tuo, kun ase osoittaa ohimoosi. - Entä sinä, Karol?
- Me lähdemme nyt. - Aseellinen vastarinta!
Odottakaa.
Ymmärrän ja kunnioitan ihmisiä, jotka turvautuvat aseisiin.
Natsit tappavat ihmiset ja haluavat tuhota kulttuurimmekin.
He haluavat tuhota puolan kielen.
Ainoa keinoa taata tulevaisuus on pelastaa menneisyytemme.
Jos joku kuitenkin haluaa tarttua aseisiin, hänellä on siihen oikeus.
Kotlarczyk on myös oikeassa.
Meidän on pidettävä kulttuurimme elossa.
Viedään teatterin toiminta maan alle.
Muistakaa,
että teatteri on elämän omatunto.
Sinä voit pitää teatterisi, ja me pidämme aseemme.
Hyvä on.
Taistelemme samaa taistelua
samanlaisen toivon kanssa samaa pahaa vastaan.
- OK. - Mentiin.
Lähdetään.
Olen pahoillani.
Anteeksi. Tiedän, että on myöhä.
Olen Karol Wojtyla. Haluan puhua miss Tuszynskalle.
Vuokralaiseni eivät saa tavata miehiä huoneessaan.
Asia on kiireellinen ja tärkeä. En viivy kauan.
Tuszynska!
Tällä nuorella herralla on jotakin kiireellistä asiaa sinulle.
- Tunnetko hänet? - Kyllä, mrs Bialek.
- Hyvä on, mutta jättäkää ovi auki. - Kiitos.
Tiedän, että olet rohkea
ja että sinua on loukattu niin pahasti, että haet kostoa.
Ei.
Tarkoitat oikeutta, et kostoa.
Olet oikeassa. Oikeutta.
Tunnen sinut läpikotaisin.
Vaikka oletkin vahva ja rohkea
ja vaikka luulet sydämesi kovettuneen,
niin olet silti sama pikkutyttö,
joka aina hämmentyi ja masentui ihmisten valheista ja väkivaltaisuudesta.
En ole enää pikkutyttö.
Sinun sydämesi ei ole muuttunut.
Tappaminen ei ole helppoa sinulle.
Tiedät, että me kaksi emme ole pelkureita. Päinvastoin.
Totuus on, että mieluummin kuolemme kuin tapamme.
En halua, että sinut tapetaan.
Oletko sanonut jo sanottavasi?
En.
Kyllä hän on.
Hän sanoo, että olet.
Minä pyydän.
Hitaasti.
Hyvä. Pysähdy.
Hei. Kirjasi.
Kirjoja!
Nyt on veren ja kiväärien aika.
Kirjoille on aina aikaa.
Odotamme Haniaa. Tiesin sen.
Sanoinhan, että hän ei tulisi. Magda ottaa hänen paikkansa.
- Odotetaan vielä hetki. - Miksi? Enkö ole hyvä näyttelijä?
En tarkoittanut sitä. Minä vain...
Sieltä hän tulee.
Musiikki voimakkaammaksi ja nopeammaksi kasvoi.
Yhtäkkiä isännältä väärä ääni kuului.
Kuin sähisevät käärmeet tai särkyyä lasi
se sydämet kylmäsi ja ne pahalla aavistuksella täytti.
Yhä voimakkaammin musiikki pauhasi, ja saattoi kuulla...
Wojtyla on paras ystäväni.
Mitä te teette?
- Olen konserttipianisti. - Minä rikon kiviä.
Pian he nostivat taas kätensä...
Trumpeteista korkeuksiin kiisi tuo voitonmarssi.
Puola ei ole kuollut.
Kihlajaiset.
Lurjukset menivät kihlautumaan.
Minä avustan sulhasta. Nimi on Nowak.
Olin rakastunut tähän neitoon, mutta hän valitsi toisin.
Tarkoitan siis... Haluan lausua... onnitteluni.
Paljon onnea.
VASTARINTA
Toisessa elämässä...
Krystyna.
He saivat Wiktorin ja Krystynan.
Heidät ammuttiin niille sijoilleen.
Pyydän teitä luopumaan kaikesta myötätunnosta.
Juutalaiset on tuhottava kaikkialta, mistä heitä löytyy, aina tilaisuuden tullen.
Eliminoimme myös puolalaiset, jotka auttavat heitä. Papit ensimmäisenä.
Höss on päässyt 10 000:een päivässä Auschwitzissa. Erinomainen tulos.
- Miksi katsot minua noin? - Miten?
Kuin joku, joka ei kuuntele!
Kuuntelin erittäin tarkkaan, kenraalikuvernööri.
Hyvä.
Oikein hyvä.
Mihin sinä kuvittelet meneväsi?
Haluatko tulla ammutuksi kadulle?
- Kuka te olette? - Jan Tyranowski.
Kuka sinä olet?
Poltatte sormenne.
Yksi valo sammuu, toinen syttyy.
Jos sinusta tuntuu, että haluat puhua,
voin jatkaa tätä niin kauan kuin haluat.
Sinä...
Sinä et kertonut minulle vielä nimeäsi.
Karol.
Minun on mentävä. Etsin ystävääni.
- Hän on pappi. Hänen pitää lukea messu. - Kuolleilleko?
Voitamme rakkauden, emme aseiden avulla.
Miten voitte sanoa noin, kun natsit ovat ovella?
Natsit häviävät, sillä paha tuhoaa itsensä.
Mutta...
Mutta jos rakkaus ei voita,
natsit vain palaavat takaisin erinimisinä.
- Sitäkö tarkoitatte? - Tarkalleen.
Pyhän ristin Johannes. Yllätys sinulle.
Siitä tulee sinun iltalukemisesi.
Kiitos.
Annatko sinä synninpäästön natsille?
Joskus historia pakottaa ihmiset kauheiden valintojen eteen.
He tuntevat olevansa käveleviä kuolleita, sillä heidän oli pakko tappaa sielunsa.
Olen täällä enemmän heitä kuin sinua varten.
He tappoivat Wiktorin ja Krystynan.
Tiedän.
Älä mene heidän hautajaisiinsa.
Natsit odottavat juuri sellaista tilaisuutta pidättää teidät kaikki.
Tulen pitämään kanssanne salaisen messun.
Tomasz.
Missä kulkee raja?
Missä kulkee raja liian vähän ja liian paljon maksavien välillä?
Kummalla puolella minä olen?
En tiedä...
Sinä olet niiden puolella, joiden on toivottava.
Teatteri... Unelmani on ohi.
Mitä tarkoitat?
En pysty enää näkemään tältä tuskalta.
Kaikki on niin pimeää.
Maailma on sokea ja kuuro.
Kulttuurin puolustaminen ei riitä.
Aina on ase, mutta en pysty koskaan tappamaan ketään.
Sanoinhan,
että et saa koskaan menettää toivoasi.
Et saa koskaan menettää elämän ja rakkauden ihmeellistä tarkoitusta,
vaikka ihmiset pystyvätkin kaikenlaiseen pahuuteen.
Päästäkseen sinne, missä ei ole,
on kuljettava sen kautta, missä ei ole.
Jotta voisi omistaa kaiken, ei pidä haluta omistaa mitään.
Jotta voisi olla kaikki, ei pidä haluta olla mitään.
Suo heille ikuinen lepo, Herra, ja olkoon iankaikkinen valo...
Haluan löytää uskolle ja toivolle samat syyt kuin sinullakin on.
Haluan mennä luostariin.
Karol, tällaisina aikoina ihmiset tarvitsevat pappeja keskellensä
eivätkä jonnekin luostariin.
Olen miettinyt, mistä aion luopua.
Pohdin jatkuvasti valintaa,
haluamani valinnan merkitystä.
Johtuuko se siitä, että haluan piiloutua?
Vaiko siitä, että tunnen syyllisyyttä näkemästäni tuskasta?
Vai onko kyse jostakin syvemmästä?
Kutsuuko Jumala minua?
Johannes kirjoitti evankeliumissaan Jeesuksen sanoneen:
"Ette te valinneet minua, vaan minä valitsin teidät."
Ovi on avoinna. Kaikki riippuu sinusta.
Rakkaimpien menetys on aina kauheaa.
Muinaiset ihmiset löysivät lohtua sanomalla,
että jumalat kutsuivat kaikkein rakkaimmat takaisin itselleen.
Usko ei tuo lohtua. Usko antaa merkityksen elämälle ja kuolemalle.
Tässä teidän anteliaalle elämällenne, Krystyna ja Wiktor.
Tässä pelottomalle kuolemallenne.
Ne antavat merkityksen unelmille
joista te ette voi enää kertoa meille.
Usko on synkkä yö.
Usko löytyy pimeydestä,
syvältä ihmisestä,
jossa Jumalan ja rakkauden arvoitus lepää piilossa.
Karol!
Dynamiitti!
Kristus sentään!
Idiootti. Kuolet kirjojesi tähden.
- Oletko kunnossa? - Olen. Kirjojen puolesta voi kuollakin.
Olet täällä töissä. Hakkaa se tuohon paksuun kalloosi.
Tässä. Pane nämä päähäsi ennen kuin sokeudut.
- Pidä ne itse. - Tee kuten käsketään.
Tarvitsemme sinunlaisia näkeviä miehiä, kun aloitamme taas alusta.
Nowak...
Isä, mrs Gedrynska valmisti sinulle maittavan aterian.
Isä?
Muistan, kuinka istuin polvillasi
ja kuinka sinä kerroit minulle kansallissankareistamme.
Kuuntelin mielelläni tarinaa maalarista, Adam Chmielowskista,
joka menetti jalkansa tammikuun kansannousussa.
Kerroit minulle,
että hän luopui taiteesta,
koska hän ymmärsi,
että Jumala kutsui häntä tekemään muita asioita.
Hän meni asumaan niiden luo, jotka oli tehty perinnöttömiksi,
sillä hän halusi palvella kärsiviä.
Jätit minut yksin.
Jätit minut aivan yksin.
Karol.
Oletko odottanut minua sateessa koko tämän ajan?
Ei meitä ole tehty sokerista.
- Mitä? - Ei meitä ole tehty sokerista.
Karol tapasi sanoa noin, kun en halunnut pelata jalkapalloa sateella.
Tiedän. Olin aina katsomassa teitä.
Muistatko, kun harjoittelimme Romeota ja Juliaa koulunäytelmää varten?
Tietenkin muistan.
Sinä olit Julia ja sinä Romeo.
- Kuinka muutenkaan? Päärooli. - Halusin hänet Mercutioksi.
- Muistatko, mitä sinä sanoit? - "Olen mieluummin pappi."
Sanoin siihen: "Mutta papilla on vain pieni rooli."
Minä vastasin: "En puhu nyt näytelmästä vaan omasta elämästäni."
Kun olen nähnyt näiden aikojen kauheudet,
kaikki on osoittanut minua jotakin hyvää kohti.
Pappeutta kohti.
Jokaisen ihmisen arvokkuuden takia
ja sen takia, että koen tuntevani itseni tuntiessani Jumalan,
elävän Jumalan sisälläni...
Minä haluan papiksi.
Tämän pahuuden syvyyksistä
meidän on todistettava sitä,
että elämän jumalallinen tarkoitus on tärkeämpää kuin itse elämä.
Siksi olen täällä.
Natsit ovat sulkeneet pappisseminaarin. Vaarannat henkesi.
Edes oma äitisi ei saa tietää, että opiskelet täällä.
Jatkat elämääsi entiseen tapaan,
mutta opiskelet ja meditoit kanssamme salaa
joka ikisenä vapaahetkenäsi.
Nuori mies... Kuuletko minua?
Onko täällä lääkäriä? Poika on kuolemaisillaan.
Rouva.
- Hoidamme asian. - Poika ei ole saksalainen.
- Viemme hänet sairaalaan. - Älkää koskeko häneen. Hän on puolalainen.
Älä huolehdi.
Tule kanssani.
En siis kuollutkaan.
Tomasz.
- Jan. - Tervetuloa takaisin.
- Kirjasi auttoi minua päättämään. - Päättämään mitä?
Pimeys... ja valo.
Sinun on toivuttava pian. Näytelmä ei ole sama ilman sinua.
- Tunnen sinua auttaneen upseerin. - Tunnetko hänet?
Hän on kolmen lapsen isä.
Hän on nyt suuressa vaarassa.
Hän on saanut käskyn, josta hän on päättänyt kieltäytyä.
Vannoin kuolevani kolmannen valtakunnan puolesta.
Kuolen ylpeänä oikean Saksan puolesta.
Hävetkää.
Kiitos, että autoitte minua kuolemaan, isä. Olen nyt turvassa.
Näen, millainen Saksa oli, kun olin vielä poika.
Näen valkoisia taloja joen varrella.
Väistykää, isä. He käskevät teitä poistumaan edestäni.
Veljeni.
Siirtykää, isä. He tappavat teidät.
Koittaa vielä päivä, kun lapsesi näkevät samat valkoiset talot joen varrella.
Jumala siunatkoon sinua.
Kuka tappoi hänet?
Sinä vai minä?
Sinä tapoit hänet, puolalaispappi.
Nyt minä tapan sinut.
Suokoon Jumala sinulle anteeksi.
Minun Jumalani mukaan maailmaa hallitaan kunnialla.
Maailmaa tulee hallita rakkaudella.
Ampukaa hänet.
Sinä siellä!
Näytä paperit.
- Minne nätti tyttö on matkalla? - Kirkkoon.
- Mihin kirkkoon? - Pyhän Andreaan kirkkoon.
- Miksi sinä sinne menet? - Rukoilemaan.
Tulemme illalla syömään luoksesi.
Paperit ovat kunnossa. Voinko mennä?
- Mihin hoppu, kaunosilmä? - Tule mukaamme.
Mene rukoilemaan, polakkihuora.
Anteeksi, isä. Oletteko mahdollisesti nähnyt Karol...
Karol?
Odotinkin sinua.
Miksi sinulla on kasukka?
Pappisseminaarilaisia ammutaan.
Arkkipiispa haluaa, että pukeudumme papeiksi.
Miksi et kertonut minulle?
- Etkö luota minuun? - Tietenkin luotan.
Luotan sinuun niin paljon,
että kun toisinaan ajattelen jotakin, minusta tuntuu, että tiedät jo asiasta.
Tästä minä en tiennyt.
Et voi viettää elämääsi ripittäen vanhoja eukkoja.
- Olet kirjailija, runoilija, näyttelijä - taiteilija! - Tein jo päätökseni.
Minun on tehtävä tämä.
Mitä sinä teet?
- Jätät minut yksin. - En.
Et sinä ole yksin.
- Menetin sinut. - Et menettänyt, Hania.
Olen tukenasi enemmän kuin koskaan.
Minun on päätettävä näin. Puhun nyt tulevaisuudesta.
Sen on oltava parempi kuin nykyinen pahuus. Haluan olla osa tulevaisuutta.
Minä en näe mitään tulevaisuutta. En halua koskaan olla kenenkään orja.
- Mieluummin kuolen. - Älä.
Sinä haluat elää.
Elämme taistellaksemme rakkaudentäyteisen maailman puolesta.
Olen pahoillani.
Silta räjäytettiin! Venäläiset tulevat!
Natsit pakenevat!
He vetäytyvät. Puola on vapaa! Puola on pelastettu!
Meidät on pelastettu! Puola on vapaa!
Mitä sinä täällä teet? Ala tulla. Meidän on mentävä.
Hans.
Ala tulla.
Tule, kaikkivaltias Luoja.
Olen maa, jonka yli toiset kävelevät kohti paikkaa, jonne Sinä johdatat heitä.
HANS FRANK TELOITETTIIN NÜRNBERGISSÄ
Tervetuloa.
Julian Kordek, eikö vain?
Kuulin sinusta jotakin, joka vaikuttaa mahdottomalta puolalaiselle.
Senkö, että en vihaa venäläisiä? Vietin parhaat vuoteni Moskovassa.
Njet. Et kuulemma ole katolilainen.
Onko se vitsi vai jokin temppu, jolla edistät uraasi?
Suurempi vitsi olisi, jos sosialistinen vallankumous antaisi vallan katolisille.
Riittääkö se syyksi, jotta tästä tulisi sinun pöytäsi?
Tämä on lista Puolan papistosta. Natsit tappoivat heistä kolmanneksen.
Paljon on vielä jäljellä. Paljon.
En anna heille aikaa hengähtää, toimia tai ajatella.
Koittaa vielä päivä, jolloin heillä ei ole aikaa uneksia Jumalastaan.
Olen Tatravuorten kalliosta työntyvä nuori kasvo.
Kasvakoon ruispelto nuoruudestani,
joka on ollut kaipuun ja tuskan täyttämä.
Suurentakoon onni sinut, suuri mysteeri.
Täällä!
Tulisitko sinä maaliin, Przemek?
Selvä.
Minäkin haluan pelata. Kiitos.
Hyvä torjunta.
Et saa torjuttua seuraavaa, vaikka anelisit apua.
Lyödäänkö vetoa?
Isä Karol! Salainen palvelu!
- Täälläkö? - Näin heidät kirkossa.
Mistä on kyse? Monsignor Kurowski.
Ette voi pidättää häntä. Se on laitonta kirkon sisällä.
- Haluatko tulla mukaan? - Anna olla, Karol. Tehköön velvollisuutensa.
- Mistä häntä syytetään? - Mikä sinun nimesi on?
Wojtyla.
Monsignorisi saarnaa kumouksesta.
Hän petti maansa, joka on myös minun ja sinun maasi.
Monsignor Kurowski on puhunut vain pyhistä asioista tässä kirkossa.
Tämä on viimeinen asia, minkä pappisi näkee,
ennen kuin hän tajuaa, että pyhille asioille omistettu elämä
on ollut pelkkää illuusiota.
On kauheaa kohdata tyhjyys, eikö totta?
Minä kutsun mainitsemaasi tyhjyyttä kaikkeudeksi.
Siinä missä sinä näet pimeää, minä näen valoa.
Kun sinä puhut tuhosta, minä puhun pelastuksesta.
Hyvästi, Wojtyla.
- Minkä sanoitkaan etunimeksesi? - Karol.
Karol.
Älä sinä unohda minun nimeäni. Julian Kordek.
- Oletko toisella kuulla? - En. Kolmannella. Pawel on onnellinen.
Pelkäämme jo, että pilaamme tämän pienen jutun liialla rakkaudella.
Liika rakkaus tekee lapsestasi iloisen ja lahjakkaan henkilön.
- Mikä se Lublinin juttu on? - Teologian laitokset suljetaan koko maassa.
Varsovaan perustettiin yksi, mutta hallitus kontrolloi sitä.
Ainoastaan Lublin on yhä itsenäinen.
Arkkipiispa Baziak sanoi: "Päätin lähettää sinut opettamaan etiikkaa."
- Mitä sinä vastasit? - Että haluan olla täällä ihmisten parissa.
- Mitä hän sanoi? - "Sinä lähdet Lubliniin."
- Pitääkö sinun lähteä Krakovasta? - Itse asiassa voin tehdä sekä että.
Miten se onnistuu?
Krakovasta on Lubliniin vain 320 km eli kahdeksan tuntia. Matkustan öisin.
Panet paljon rautatieverkostomme varaan.
Mihin te olette menossa?
Mieheni on täällä toimittajana. Voitteko päästää meidät sisään?
Menkää.
Menkää!
Mitä he tekevät?
- Teillä ei ole tähän oikeutta. - Kirjoita valitus. Saimme käskyn.
Pyydämme kunnioitusta. Elämämme ovat näissä papereissa.
Mikä oikeus heillä on?
He vetoavat siihen, että kieltäydyimme julkaisemasta Stalinin muistokirjoituksen.
Älä koske siihen.
Pawel!
Polvillesi!
Aiotko tappaa hänet?
Kirjoituskoneen takiako?
Hän teki virheen. Älä sinä tee isompaa.
Vie kaikki pois. Myös kirjoitukset.
Oletko sinä hullu? Tapatat itsesi typerän kirjoituskoneen takia.
Se on meidän elantomme, ja minun ainoa vapauteni.
Kiitos.
Tiedät kai, miten tärkeä isä on vastasyntyneelle lapselle?
Älkää näyttäytykö minulle enää yhdessä, tai heitän teidät kaikki vankilaan.
Mitä seuraavaksi? Aiotteko katkaista äänihuulemme?
Miksipä ei, jos siitä on apua?
Mitä metodeja kristityt käyttivät käännyttäessään Amerikan intiaaneja?
Ei-kristillisiä metodeja, joista kirkko on pyytänyt jo anteeksi.
Tapaamme jälleen. Karol Wojtyla, eikö vain?
"Moderni ihminen voi odottaa vain yhtä tärkeää asiaa papilta. Kristusta."
"Hän voi kysyä loppuja,
taloudellisesti, yhteiskunnallisesti tai poliittisesti hyödyllisiä asioita,
monilta muilta."
"Pappi on maailman näkymättömien asioiden ainutlaatuinen tarkkailija."
Olette hyvä kirjailija, Wojtyla.
Olin, mutta sen perusteella, miltä asiat nyt näyttävät...
- Eikö Kristus ikinä hymyile ihmisille? - Kristus on rakkaus.
Voisimme kysyä itseltämme, miksi tämä rakkaus naulitaan ristille.
Toimisto on määrätty luovutettavaksi.
Mitä lehteesi tulee...
VARSOVA - ARKKIHIIPPAKUNTA
"Koko Puolan papistolle: Pappeja tuomitaan kuolemaan."
"Kielcen piispa pidätettiin. Häntä syytettiin rikolliseksi."
"Emme voi antaa maan hallituksen loukata alttaria."
Suojelupoliisista. Avatkaa. Tulimme tapaamaan kardinaali Wyszynskia.
"En pyydä, että hankkiutuisitte vangituksi tai tapetuksi."
"Kompromissille ei kuitenkaan ole tilaa."
"Teidän on noustava vastarintaan."
- No? - He eivät avaa ovea.
- Pitäisikö se murtaa? - Hän avaa.
- Mistä on kyse? - Turvallisuusministeriön miehet tulivat.
- Päästä heidät sisään. - Mutta teidän ylhäisyytenne, he...
Päästä heidät sisään.
Teidät on pidätetty. Hallitus on päättänyt, että ette voi enää jatkaa työssänne.
Te lähdette Varsovaan.
Allekirjoittakaa tämä.
En näe päätökselle lainopillista perustetta, joten en voi allekirjoittaa.
Hallitus voi käyttää enää vain pakkokeinoja.
Radwanicen sokeat lapset...
Johdit heitä vastarintaliikkeen aikaan.
Vain he selvisivät metsän halki yön aikana.
Olin yksi patriooteista, jotka he pelastivat.
Kunnioitan teitä suuresti kaikesta, mitä teitte natseja vastaan.
Nyt te kuitenkin taistelette ihmisten valtaa vastaan.
Piilottelette rikollisia pappeja, jotka on tuomittu tekemistään rikoksista.
Kannatatte Vatikaania ja imperialismia ja olette Puolanvastainen.
Olen sama henkilö kuin aina ennenkin.
Puolustan kansamme kristillistä sielua,
sen vapauden, rauhan ja oikeudenmukaisuuden henkeä.
Kerätkää tavaranne ja seuratkaa meitä.
Olen valmis.
Ettekö aio ottaa mitään mukaanne?
Tulin tähän taloon köyhänä ja köyhänä täältä lähdenkin.
Olen pahoillani. Älä huoli. Koira on terve.
- Sisar Maksencja, hakisitteko jodia? - Ei tarvitse.
Mennään.
- Karol! Onneksi et ole vielä lähtenyt. - Mikä hätänä?
Pawel ja minä lähdemme täältä.
Minne? Miten aiotte ylittää rajan?
Kuorma-auton valepohjassa. Menemme Ranskaan ja sieltä New Yorkiin.
Pawelilla on serkku Brooklynissa.
- Koska? - Tänä yönä.
Tajuatko, mihin sinä olet ryhtymässä? Ja vielä tuossa tilassa.
Karol, me näemme täällä nälkää. Elämme köyhäinavun varassa.
Emme saa öisin unta, sillä pelkäämme, että Pawelia tullaan hakemaan.
Tai vielä pahempaa, että hänet pannaan vain katoamaan.
Kaikki vaikuttavat ilmiantajilta.
Heitä on niin paljon. Meidät on eristetty täysin.
En halua, että lapseni syntyy tähän kauheuteen.
En salli sitä.
Minun tulee sinua ikävä.
Teitä molempia.
Sinun näyttelemisesi katsomista.
Muistatko maanalaisen teatterimme?
Ja Wadowicen. Koulun.
Ystävät.
Kuinka voisin unohtaa?
Lapsesi ansaitsee tuon hymyn... koko loppuiäkseen.
Kaksi elävää hymyä kuolleiden joukossa. Vain me olemme jäljellä.
- Jusek putosi kaivoskuiluun Monte Cassinolla. - Tiedän.
Jerzykin on kuollut.
En saanut selville, missä ja miten hän kuoli tai minne hänet on haudattu.
En halua lähteä Puolasta.
Olen puolalainen, ja lapseni...
Olet aina puolalainen, menetpä minne tahansa.
Istu alas.
Olet aina puolalainen, samoin lapsesi.
Vain taivas ylläsi vaihtuu, ei mikään muu.
Minun piti panna tämä lipastonlaatikkoon,
mutta unohdin.
Ole hyvä ja ota se.
En halua.
Kuka tietää, miksi minulle maksetaan joka kuukausi.
Kuuria on jopa säntillinen siinä.
Saan myös yliopistolta professorin palkkaa, joten älä minusta murehdi.
Vaihda raha dollareiksi. Se ei ole paljon, mutta silti...
- En halua sitä. - Tiedän. Sanoit sen juuri.
Kuuntele... Maksa myöhemmin takaisin.
Olet kuin sisko minulle.
- Toverit. - Toveri Kordek.
Hän johtaa kirkosta ja uskonnosta vastaavaa osastoa. Epäkiitollisin työ Puolassa.
Toveri Stalin sanoi, että kommunismin tuominen Puolaan
on yhtä mahdotonta kuin lehmän satulointi.
Hän sanoi myös: "Kunpa saisimme sen Wyszynskin puolellemme."
Wyszynski ei tule koskaan puolellemme. Hän on nyt hyvässä säilössä.
Haluan, että suljet Lublinin yliopiston.
Emme halua enää lisää Wyszynskin kaltaisia ihmisiä.
Se ei ole hyvä ajatus. Muun maailman on luultava,
että Puola on uskonnollisesti ja filosofisesti monimuotoinen.
Maassa on nyt uusia opettajia. Nuoria ja hyvin koulutettuja. Vaarallisia.
- Kuten? - Kuten eräskin Wojtyla. Nuori pappi.
Hänen ei pidä antaa opettaa nuoria olemaan pelkäämättä.
Tarvitsemme pelkoa saavuttaaksemme päämäärämme.
Se on oikeutettua historian silmissä.
Jopa Jumalan silmissä, jos häntä on.
Lublinin yliopisto pysyy toiminnassa.
Adam.
Toveri.
Karol Wojtyla. Hän johtaa Lublinin yliopiston etiikan laitosta.
Hän toimii myös pappina täällä Krakovassa ja huolehtii nuorista.
Haluan tietää hänestä kaiken.
Keitä hän tapaa, mitä hän sanoo ja ajattelee. Kaiken.
Jopa sen, milloin hän käy vessassa.
Haitko osastollemme ideologisista syistä vai edetäksesi uralla, Adam?
Miksi kysyt?
Minusta on outoa, että taidehistorian opiskelija vihaa uskontoa noin paljon.
Rakastamani taide ylistää ihmistä, ei Jumalaa.
Jumala merkitsee taikauskoa ja ajatuksenvapauden sortoa.
Sydämesi on siis puhdas.
Entä sinä?
Yritän parhaani.
Näyttäkää matkalippunne.
Lippu. Kiitos.
Näen täällä uusia kasvoja. Mikä on nimesi?
Janina Kuron. Olen Lublinista.
Mikä sinun nimesi on?
- Marcin Mickiewicz Kielcestä. - Sinulla on melkoinen nimi harteillasi.
Entä sinä?
Maria Pomorska Poznanista.
- Entä sinä? - Anteeksi. Ilmoittauduin taidehistoriaan.
Olet toki tervetullut. Mikä on nimesi?
- Adam. Adam Zielinski. - Liity seuraamme, jos haluat.
Taide voi olla moraalin herra eikä päinvastoin.
Hyvä. Voimmekin aloittaa kysymyksellä.
Kuka haluaa aloittaa?
Ole hyvä.
- Miksi... - Ei tarvitse nousta.
Miksi toiset käyttäytyvät kuin villipedot ja toisista tulee sankareita?
Miksi jotkut pettävät ystävänsä
ja toiset uhraavat henkensä tuntemattomien takia?
Kuka osaa vastata tuohon?
Ihmiset ovat pahoja, koska he pelkäävät ja ovat onnettomia.
Sen takia he ajautuvat väkivaltaan ja itsetuhoon.
Tämä onkin mielenkiintoinen aihe.
Onni ja murhe meidän kaikkien sisimmässä.
Descartes. "Ihminen seisoo Jumalan ja tyhjyyden välissä."
"Hänen on valittava."
Meidän on opetettava filosofiaa, joka pohjautuu ihmisten kokemuksiin
eikä niinkään kosmologiaan. Tyyliin: "Paljonko on kaksi ynnä kaksi?"
Ja työmies vastaa: "Ei paljoakaan."
Tuo on poliittinen pyrkimys. Kuulostaa aivan filosofiselta harrasteelta.
- Ravintoa ajatuksille! - Haetaan sitä ravintoa.
Olen pahoillani.
Se oli oma vikani. Kävelen aina pää pilvissä.
Sinä.
Taidehistoria?
Taidehistoria haluaisi tarjota sinulle juotavaa. Sopiiko?
Miksipä ei?
Kirjoitan väitöskirjaa Piotr Michalowskista.
- Nimi ei sano minulle mitään. - Hän on kuuluisa taidemaalari!
Minä olen kuuluisan tietämätön.
Hän maalasi kiihkoissaan Don Quijotesta useita kuvia.
Hulluja, vahvoja, epätoivoisia kuvia.
- Maria. - Niin.
- Kyllästyttävätkö puheeni sinua? - Eivät lainkaan.
Meidän on keskusteltava monista asioista.
Nuoret tarvitsevat positiivisia vastauksia heti välittömästi.
Kommunistit lupaavat...
Kommunistit lupaavat nuorille uuden, oikeudenmukaisen, paremman yhteiskunnan.
Nuoret ovat puhtaita. He haluavat uskoa, että ideaalimaailma on mahdollinen.
- Emme lupaa heille taivasta maan päällä. - Kyllästytänkö minä sinua?
- Mitä sinä katsot? - Anteeksi.
- Missä sinä asut? - Krakovassa tätini luona.
Loistavaa. Minäkin asun Krakovassa. Onkohan tämä kohtalo?
Kuka tietää? Kohtalo on kovin arvoituksellinen. Se löytää aina keinon.
Meidän on kohdattava marksismi sen omilla ehdoilla. Vapauttamalla ihmiskunta.
Seitsemän meistä menee työläiskortteleihin, joissa ei ole kirkkoja.
Käymme kaikkien tarvitsevien perheiden luona.
Hyvä.
Olet tehnyt ihailtavan päätöksen.
Se voi olla vaarallista. Katso, että sinua ei seurata.
- Tuleeko Adam mukaan? - Ei. Hän vaikuttaa hieman vastahakoiselta.
Adam elää taidemaailmassaan.
- Sinähän pidät Adamista. - Luulen niin.
- Pitääkö hän sinusta? - En tiedä.
Miten hän voisi olla pitämättä? Hän on esteetikko. Hän pitää sinusta kuollakseen.
Haluaisin järjestää matkan vuorille oppilaiden kanssa.
- Loistava ajatus. - Menemme Tatravuorille.
Premissi lopputyöllesi: rehellisyyden ja rohkeuden moraalinen arvo.
Pidän siitä.
Adam.
Jos olet juovuksissa ja hakkaat vaimoasi, et voi syyttää muita.
Itsekunnioituksen puute saa sinut loukkaamaan rakasta ihmistä.
Minulle ei löydy apua eikä toivoa, isä.
- Jos tuo olisi totta, et olisi täällä. - Olen yrittänyt parantaa tapani.
Sinun on löydettävä rakkaus itsestäsi pettymyksistä huolimatta.
Se on ainoa voima, joka voi muuttaa sinut.
Aikakautemme pahuus koostuu eräänlaisesta ihmisen rappeutumisesta,
jonka takana voivat olla ideologiat tai poliittiset tai taloudelliset järjestelmät.
Parin kilometrin päässä on ollut lumivyöry. He pysähtyvät tähän.
Meidän on pantava vastaan rakentamalla uudestaan ihmisen pyhä arvo.
Olen myöhässä.
Krakovan-juna.
Aivan. Sen takia Wojtyla ei ole vielä täällä.
Muut menivät hakemaan syötävää. Minä odotan tenttiä kauhulla.
En käynyt tunneilla. Olen töissä Poznanissa, mutta yritän opiskella.
Millainen Wojtyla oikein on? Hänhän on myös pappi.
Niin on.
- Onko hän ilkeä? - Ilkeäkö?
Pahempaa.
Hän on tyranni. Todellinen tyranni.
Voi luoja...
- Oletko valmistautunut hyvin? - Melko lailla.
Voisitko selittää minulle Max Schelerin polemiikin teknologista yhteiskuntaa vastaan?
Hän vastustaa rationalisteja,
jotka uskovat, että pystymme hallitsemaan luontoa ja ihmiskuntaa.
Ja?
Hänestä ainoa luottamus maailmaa kohtaan tulee rakkauden kautta.
- Oletko sinäkin Poznanista? - Kyllä vain.
Löysin luokkatoverin, joka todella osaa asiansa. Hän auttoi minua.
Kuka hän on?
Minne hän oikein hävisi?
Witold Brozek.
Luoja auttakoon minua.
Onnea.
Saisinko arvostelukirjasi, Witold?
Olen pahoillani.
- Todella pahoillani. En tiennyt, että... - Arvostelukirjasi, kiitos.
Witold on opiskelijatyöläinen. Tenttasin hänet jo.
Annoin sinulle hyvän arvosanan.
Jatka opiskelua.
Kiitos.
Näkemiin.
Siipesi.
- Sinä olet runoilija. - En sitten yhtään.
Osaan ulkoa vain kolme runosäettä. Runo on turkkilainen.
Turkkilainen runo. Turkiksiko?
"Meidän on vielä purjehdittava halki kauneimpien merten,
meidän on vielä elettävä läpi kauneimpien päivien,
ja minun on vielä kerrottava sinulle kauneimmat asiat, jotka haluan sanoa."
Älä katso minua noin. Minä nolostun.
Tule. Olemme jo myöhässä.
Olemme myöhässä.
Ei ole mitään rakkautta arvoituksellisempaa tai tuntemattomampaa.
Meillä kaikilla on syvä ja epätoivoinen ehdottoman rakkauden tarve.
Ero sen välillä, miten me näemme sen ja miten pahasti elämme sen, on kauhea.
Rakkautta ei voi opettaa, mutta silti on elintärkeää, että opimme siitä.
Yksi asia on varma.
Rakkaus ja seksuaalisuus ovat jännittävin linkki mielen ja luonnon välillä.
Rakkaus merkitsee myös vastuuta.
Kun miestä ja naista yhdistää aito rakkaus,
he hallitsevat toistensa kohtaloa ja tulevaisuutta, aivan kuin ne olisivat omia.
Se voi merkitä rasitetta ja kärsimystä, mutta se on ainoa tosi tapa rakastaa.
Siitä ei pidä tehdä leikkiä.
Mene rauhassa.
- Minulla on ongelma tämän kanssa. - Mitä tarkoitat?
Voin kyllä uskoa Isään ja Poikaan, mutta Pyhä Henki tuottaa ongelmia.
- Nowak! - Karol.
Missä olet ollut kaikki nämä vuodet?
Olen nyt Cegielskin tehtaalla Poznanissa.
Mitä kuuluu?
- Huonoa, tai ihan hyvää siis. - Kumpaa?
Molempia. Huonoa, koska hallituksemme on loukkaus sosialismia kohtaan.
lhmiset näkevät nälkää.
Hyvää siksi, että tunnen itseni yhä vahvaksi ja taistelutahtoiseksi.
Ja tiedätkö mitä? Minä olen rakastunut.
Rakastunutko? Hienoa.
- Kuka hän on? - Magda.
Hänellä on kauniit siniset silmät. Hän on leski.
Aiotteko mennä naimisiin?
Hän ei halua. Hänellä on pieni lapsi. Tapaamme toisiamme salassa.
Anna hänelle aikaa.
Hellitä myös vähän oluen kanssa, kuulitko?
Puola on orjavaltio.
Venäläiset johtavat armeijaa ja hallitusta.
He imevät meidät kuiviin.
Kaikki heidän projektinsa epäonnistuvat.
He tekevät meistä kerjäläisiä, Karol.
Aiomme vallata Poznanin kadut ja kertoa, miten vihaisia me olemme.
- Mitä se auttaisi? - Oletko hallituksen puolella?
Pelkään vain seurauksia. En halua enää itkeä marttyyrien puolesta.
Älä huoli. Eivät he ammu meitä. Mehän olemme proletariaatti.
Hyvää työtä.
Hän ei kuitenkaan paljasta mitään. Hän varmaan arvaa, että kuuntelemme.
En usko.
Olen provosoinut häntä tuhansia kertoja. Kuljemme lähes joka kerta samalla junalla,
eikä hän ole koskaan sanonut sanaakaan maan sosialistista hallitusta vastaan.
Hän ei ole kiinnostunut politiikasta.
Ehkä, ja sanon tämän kaikella kunnioituksella, te olette väärässä, toveri.
En ole, Zielinski. Haluan tuon miehen.
Sinä hankit minulle keinot siihen. Onko selvä?
Sanotko, että minun pitäisi keksiä asioita?
Entä jos sanonkin?
Entä jos sanoin?
Sitten minä keksin asioita.
- Kuka johtaa Poznanin salaista palvelua? - Toveri Maczek.
Sano hänelle, että haluan puhua hänen kanssaan.
Voit poistua.
Radio Vapaa Eurooppa...
2. armeijakunta saapui Poznaniin tänään 28. kesäkuuta kello 16.
Lakko alkoi varhain aamulla kello kuusi,
kun työläiset poistuivat Cegielskin tehtaalta ja marssivat kohti kaupunkia.
Päivän mittaan toisinajattelevien joukkoon liittyi toisten tehtaiden työntekijöitä
sekä ohikulkijoita ja kaupungin asukkaita.
Oletko sinä Nowak?
Kyllä olen. Kukahan sinä mahdat olla, toveri? Meitä ei liene esitelty.
Piotr. Äiti sanoi, että saan tulla tänne, jos pysyttelen sinun lähelläsi.
Sinä olet siis Piotr, Magdan poika.
Olen iloinen, että hän rakastui sinuun. En halua nähdä äitiä surullisena ja yksin.
Äitisi on vahva ja kaunis nainen.
Hän on onnekas, kun hänellä on sinunlaisesi poika. Tässä.
Mielenosoittajaryhmät suuntasivat yhdistyneen työväenpuolueen pääkonttoriin.
Toiset menivät Mlynskakatua pitkin kohti keskusvankilaa
ja eteenpäin kohti miliisin virastotaloa.
Kello 10.15 yksi toisinajattelevien ryhmä meni alueen oikeustaloon
ja piirisyyttäjän toimistoon.
Mielenosoittajien on hajaannuttava välittömästi!
- Lähtekää, tai käytämme voimakeinoja! - Sinun on mentävä kotiin.
- Jään sinun luoksesi. - Käskin sinua lähtemään!
Häipykää! Vapaa Puola!
Ei!
Surmattujen työläisten määrä näyttää nousseen sataan,
ja loukkaantuneita on useita satoja.
Isäni on tuolla töissä! Hän oli varmasti mielenosoituksessa.
- Mikä isäsi nimi on? - Ignacy.
Haloo? Wojtyla tässä.
Soita monsignor Gorkalle Pietarin ja Paavalin kirkkoon Poznaniin.
Yritä saada tietoja lgnacy Pomorskista.
Tarkista myös Maciej Nowak ja Witold Brozek.
Kyllä. Kiitos.
Kuulemme pian.
- Tiedän, mistä löydämme aseita! - Hiljaisuus!
Hiljaisuus! Istukaa alas.
Natsivallan aikana
onnistuin löytämään tieni viisaimman koskaan tapaamani miehen luo.
Olimme pimeässä huoneessa elämän ja kuoleman rajamailla.
Tämä viisas mies ei ollut filosofi vaan räätäli.
Hän sanoi minulle: "Voitamme rakkauden, emme aseiden avulla."
Kysyin: "Miten voit sanoa noin, kun natsit ovat maassa?"
Hän vastasi: "Natsit häviävät, koska paha tuhoaa itsensä."
"Mutta jos rakkaus ei voita, natsit palaavat vain erinimisinä."
Nytkö te tahdotte nousta panssarivaunuja vastaan kiväärein?
Haluatteko luopua hengestänne? Älkää tehkö sitä tänään.
Osoittakaa sen sijaan rakkautenne elämää kohtaan.
He eivät tiedä siitä mitään.
Teidän on todistettava jokaisen elämän pyhä arvokkuus.
Osoittakaa mieltänne rauhanomaisesti. Näyttäkää tuskanne ja pettymyksenne.
Huutakaa ilmi kieltäytymisenne väkivallasta.
Näyttäkää rakkautenne.
Osoittakaa kunnioituksenne elämää kohtaan.
- Suokaa anteeksi. - Minun on kuultava.
Wojtyla puhelimessa.
Hän on kunnossa.
Hän on kunnossa!
Mitä he kertoivat teille?
Teidän luokkatoverinne...
...Witold Brozek tapettiin.
On vaikea antaa anteeksi tällainen rikos.
Oma ystävänikin haavoittui.
Toistan kuitenkin: älkää yllyttäkö heitä.
Juuri sitä he teiltä odottavat.
Eivät he teidän aseitanne pelkää,
mutta he pelkäävät teidän sanojanne.
Näytät voivan hyvin.
Kolme vankilavuotta eivät ole heikentäneet sinua.
Seminaariluokallani oli 17 oppilasta.
Kaksitoista heistä päätyi keskitysleirille.
Luuletko tosiaan, että oloni olisi hankala näin ihanassa paikassa?
Voisin elää täällä kuolemaani saakka.
Minulla on uskoni, vahvuus, josta sinä et tiedä mitään.
Miltä sinusta tuntuisi lähteä ulkomaille?
En tiedä... Kävisikö ltalia tai Riviera?
Minun paikkani on joko kotikatedraalissani tai vankilassa.
Voit palata takaisin katedraaliisi. Hallitus on vaihtunut.
Toveri Gomulka on nyt vallassa.
Hän uskoo, että voit palata takaisin velvollisuuksiisi.
Ammuitte työläisiä. Käytitte panssareita unkarilaisia vastaan.
Sitäkö kommunismi on?
On sietämätöntä, että työläisiä ammuttiin, vaikka he olivatkin kansankiihottajia.
Vielä sietämättömämpää on, että moni hallituksen suunnitelma epäonnistuu.
Sanotko noin vain suojellaksesi uraasi?
Voit pitää minua vihollisenasi, mutta et lierona.
Piditpä siitä tai et, me olemme samanlaisia - uskovaisia.
Tosiasia on, että rauhanomaiset mielenosoitukset pelottavat teitä.
Vapautatte kirkon johtajan saadaksenne alibin.
Teette erittäin suuren virheen.
Hallitukset ehkä muuttuvat ja lientyvät,
mutta minä tulen aina olemaan teitä vastaan.
Turha kuvitella, että vapautuksellani on vaikutusta sieluuni.
Kukaan ei halua ostaa sieluasi.
Haluamme saavuttaa kommunismin toteuttamalla kaikki tarvittavat muutokset.
Joko kirkon tuella tai ilman sitä.
Miten aina onnistunkin myöhästymään?
Vatikaanin valtiosihteeriltä
Puolan priimakselle kardinaali Stefan Wyszynskille.
Arkkipiispa monsignor Baziakin anomuksesta hänen pyhyytensä
nimittää Karol Wojtylan Krakovan apulaispiispaksi.
Hänet valittiin hänen terävän älynsä, hurskautensa ja omistautuneisuutensa,
sisäisen voimansa ja vakuuttavan retoriikkansa,
hänen filosofisen ja yhteiskuntatieteellisen harrastuneisuutensa
sekä hänen opettajantyönsä ja nuoriin tekemän vaikutuksensa vuoksi.
Anteeksi, mutta menettekö te Olsztynekiin? Minun on ehdittävä Varsovan-junaan.
Kiitos.
- Jauhosäkkejä? - Se oli nopein keksimäni tapa.
Olitteko Mazuriassa tekemässä hengellisiä harjoituksia?
En. Olin oppilaitteni kanssa melomassa.
Aivan...
Olen kuullut, että olette ehkä hieman liiankin urheilullinen.
Odotin tätä tapaamista.
- Tiedättekö, miksi kutsuin teidät? - En... ylhäisyys.
Arkkipiispanne monsignor Baziak
on saanut teille paavilta Krakovan piispan viran.
- Olen aivan liian nuori. - Karistatte sen heikkouden pian.
Pyydän, että ette vastusta Pyhän isän tahtoa.
Hyväksyn viran.
Hyvä on sitten. Mennään hakemaan jotakin syötävää.
Karol! Älä anna kenenkään vaikuttaa sinuun!
Mies ei suostunut kertomaan nimeään. Hän vaikuttaa hermostuneelta.
- Ehkä pitäisi soittaa poliisit. - Ei soiteta.
Se on Nowak. Voitte mennä, sisar. Kaikki on kunnossa.
Nowak.
Kuvittelitko, että en tunnistaisi ääntäsi?
Ystävästäni on siis tullut piispa.
- Miten käsivartesi voi? - Ihan hyvin.
Vanha Nowak yritettiin nitistää.
Kun nousin ylös, minut yritettiin möyhentää silpuksi.
- Mitä sinä teet? - He kuuntelevat meitä.
Tiedän sen. He ovat kaikkialla!
En löytänyt mikrofoneja, mutta niitä on täällä varmasti.
Ei ole. Ajat...
Ajat ovat muuttuneet. Emme enää elä hirmuvallan alla.
Mikään ei ole muuttunut.
Muutoksesta ja vapaudesta on kyllä illuusioita.
Ne riittävät ehkä älymystölle, mutta eivät minulle.
- Eivät talonpojille tai työläisille. - Tule istumaan.
Pettymykset,
vainot, väkivalta.
He yrittävät vahingoittaa meitä.
He eivät halua meidän hymyilevän enää.
Et saa antaa heidän viedä sinulta voimiasi tai unelmiasi tai rakkauttasi.
Et koskaan. Muista se.
Näetkös?
Puhun sinulle Jumalasta lausumatta hänen nimeään.
Olin juuri tavannut pojan... ja he tappoivat hänet silmieni edessä.
- Kenet? - Piotrin.
Magdan pojan.
Hän oli vain 12-vuotias.
Magda ei rakasta minua enää, koska en voinut pelastaa hänen lastaan.
Ryhdyin papiksi helpottaakseni ihmisten tuskaa.
Kärsin ja tunnen syyllisyyttä siitä, mihin en pysty.
Mene Magdasi luo. Pitele häntä lujaa.
Anna hänelle suudelmia, joita hänen poikansa ei voi enää antaa.
Anteeksi. Sanoitte, että teillä on tärkeä tapaaminen neljältä.
- Paljonko kello on? - Neljä.
Luoja sentään.
Olen myöhässä sovitusta tapaamisesta työväenpuolueen päämajassa.
- Mutta miksi riisutte...? - Jotta he näkevät, että en yritä ärsyttää.
Yksikään puolalainen piispa ei ole käynyt työväenpuolueen päämajassa.
Kaikelle on aina ensimmäinen kertansa.
Miltä kuulostaa, jos jaamme rakennuksen?
Kaksi kerrosta tulee seminaarillesi ja kaksi kerrosta meille.
Puolikas seminaaria on parempi kuin ei mitään, joten kiitän teitä.
Älä minua kiitä. Puolue sanoo, että olet halukas keskustelemaan.
Sinua ei pidetä fanaatikkona tai taantumuksellisena.
Juuri sitä pelkäsinkin, Karol.
En pidä tuosta optimistisesta hymystäsi.
Silti, kaikki asiat huomioon ottaen, meillä on sama päämäärä.
lhmisten onni.
Niinpä tietenkin. Onni.
Sinähän olit näyttelijä, etkö vain? Tuo vakaumus, tyyneys
ja itsevarmuus...
Näytteletkö sinä?
Onnellisuuteen ei ole juuri syytä, äläkä puhu minulle uskosta.
En maininnut uskoa. Pyysin vain pohtimaan onnellisuutta.
Usko on taikauskoista hulluutta.
"Jumalallinen hulluus on paljon kauniimpaa
kuin ihmisestä lähtevä viisaus."
Tuo oli Platoa, kuten hyvin tiedätte.
Järjen ja politiikan perustaja länsimaailmassa.
Olemme sanoneet jo kaiken sanottavan.
Saat puolet seminaarista takaisin.
Annan siitä sanani.
Voit poistua nyt.
- Oliko vielä jotakin muuta? - Nowa Huta.
Siellä asuvat 120 000 ihmistä odottavat kirkkoa rakennettavaksi.
Nowa Huta on uuden Puolan uusi kaupunki uutta ihmistä varten.
lhmistä, joka ei tarvitse Jumalaa, ja sinä haluat rakentaa sinne kirkon.
Piispana minulla on oikeus kantaa tätä mukanani.
Minulla ei ole lupaa jakaa sitä, mutta...
Älkää pidättäkö minua, jos annan tämän teille lahjaksi.
Se on Matteuksen evankeliumi.
Haluatte ehkä lukea vuorisaarnan viidennestä luvusta alkaen.
Siitä löytyy ravintoa älyllenne... ja herkkyydellenne.
"Ei kai kukaan teistä anna pojalleen kiveä, kun hän pyytää leipää?"
Hyvää päivää.
Astuit paholaisen taloon
ja neuvottelit hänen kanssaan.
Me emme neuvottele työväenpuolueen kanssa.
Emme astu jalallamme heidän päämajaansa.
Jos haluat keskustella päättäjien kanssa,
sinun on tehtävä se sen miehen luvalla,
joka on siihen asti kunnes toisin todistetaan Puolan priimas
ja sinun lähin esimiehesi.
Olette oikeassa, ylhäisyys.
Minun olisi pitänyt kysyä teiltä ensin.
En tarkoittanut olla epäkunnioittava.
- Pahoittelen. Tämä ei tule toistumaan. - Hyvä.
Onnistuit kuitenkin saamaan puolet seminaarista takaisin. Onko näin?
Puhuttelemasi mies teloittaisi meidät kaikki heti tilaisuuden tullen.
Silti sinä sait meille puolet seminaarista.
Onnitteluni. Miten sinä onnistuit?
Siunaisitteko minut, isä?
Karol, tiedän, että olet nyt Roomassa.
Kirjoitan sinulle kertoakseni, että perhettäni on siunattu Jan-vauvan syntymällä.
Mr Kowalski, jos teillä on hetki aikaa...
llman muuta.
Kohtalo oli kuitenkin valmiina lyömään meitä,
juuri kun olimme kaikkein haavoittuvaisimpia.
Istukaa.
Tiesin, että jotakin oli vialla.
Vaimollanne oli hengitysvaikeuksia
ja toistuvia yskänkohtauksia synnytyksen aikana ja sen jälkeen.
Päätin siis ottaa joitakin kokeita, mutta en odottanut tätä.
Tuo varjo oikeassa keuhkossa...
on valitettavasti kasvain, joka on muodostanut etäpesäkkeitä.
Olen pahoillani.
Kuinka kauan?
Kolme tai neljä kuukautta.
Uskomme tietenkin yhä, mutta se on vaikeaa, kun Jumala hylkää.
Se on julmaa, Karol.
Kirjoitan silmät kyynelissä, sillä olen yksin. Kun hän on läsnä, minä hymyilen.
Olen päättänyt olla kertomatta hänelle,
jotta hän voi olla levollisin mielin jäljellä olevan ajan.
Pidän hädän ja tuskan sisälläni.
Kirkolliskokouksen ensimmäisen istunnon avauksen
kruunaa Pyhän kirjan sijoitus.
Se ottaa kunniapaikan kuten edellisissäkin ekumeenisissa kirkolliskokouksissa,
minkä jälkeen seuraavat työistunnot.
Ihminen on ainutlaatuinen olento.
Hän elää materiaalisessa maailmassa, mutta hänellä on syviä hengellisiä tarpeita.
Hän on arvoitus itselleen ja muille.
Kirkosta on tulossa entistä tehottomampi.
Kirkko ei voi enää näyttää itseään maailmalle
verhoutuneena arkaaiseen länsimaiseen kulttuuriin.
Meidän ei tule seistä maailman yläpuolella luennoiden ja vaatien tottelevaisuutta.
Kirkon on kuljettava maailman mukana.
Ihmiset etsivät totuutta.
Meidän on löydettävä ratkaisuja elämän vaikeisiin ongelmiin heidän kanssaan.
Meidän on kohdattava ihmiselon toivottomuus näinä aikoina.
Näin ajatellen maallikoiden tulisi olla kirkkoelämän keskiössä.
Tuomitsen kaikki kirkollismieliset asenteet virheeksi.
Kyllä, uudella Nowa Hutan alueella.
Se on työläisaluetta. Miksi opettaja haluaisi asua siellä?
Hallitus ei anna rakentaa sinne kirkkoa.
Sehän onkin loistava syy.
Senkin renttu.
Voin käydä tapaamassa perheitä vapaa-ajallani tuntien välissä.
Viljelijät on pakotettu työläisiksi ja asumaan ahtaisiin kopperoihin.
Heidän tapansa ja perinteensä on jätetty täysin huomioimatta.
Nämä perheet ovat hajoamassa.
Esiintyy alkoholismia, naisia ja lapsia hakataan...
Katkeruutta on valtavasti.
Olet aivan liian kaunis katsoaksesi noin surullisesti.
Rakastatko minua edes puoleksikaan niin paljon kuin minä sinua?
- Adam? - Niin?
- Kuulitko sinä, mitä kysyin? - Tietenkin.
No?
"Naisen suloinen rakkaus voittaa kaiken."
En muista, kuka kirjoitti tuon, mutta Wojtyla sanoo samaa.
Olemme perillä.
- Kolmas kerros, oikeanpuoleinen ovi. - Mihin sinä menet?
Unohdin, että minun piti tavata henkilö, joka voi auttaa yliopistoviran saamisessa.
Pane vesi tulelle. Minä palaan pian. Kolmas kerros ja oikeanpuoleinen ovi.
Olen kuunnellut tuhansia synnintunnustuksia,
ja minulla on aika masentava kuva ihmisten kärsimyksestä.
Minun on sanottava, että Wojtylan sisukkuus on pelottavaa.
Hän auttaa ihmisiä, rohkaisee heitä, puhuu puhumistaan,
mutta yhtäkään sanaa ei voida käyttää häntä vastaan.
Ole hyvä ja anna minun tehdä jotakin hyödyllisempää.
Ei onnistu. Olet osa hänen ryhmäänsä ja jatkat hänen tarkkailemista.
Saiko Wojtyla otteen sinusta? Vai tuon katolisen tytön herkkupeppu?
Tiedän, että Nowa Hutan työläiset ovat sekaantuneet kumoukselliseen toimintaan.
Olen vakuuttunut, että Wojtyla on siinä mukana.
Heidän on parempi varoa, jos projekti epäonnistuu.
Terve, Darek!
Jää sinä vartioon. En halua, että he tulevat tarkistuskäynnille.
Pyhä Paavali sanoo: "lloitsen heikkoudesta, loukkauksista,
vaikeuksista, vainoista ja ahdingoista,
sillä juuri heikkona olen voimakas."
Käännyttivätkö he sinut?
Eivät koskaan, mutta tuo on totta.
Aivan kuin mies, joka kertoi nämä sanat.
- Pyhä Paavaliko? - Wojtyla.
- Piispa! - Ja kaivostyöläinen.
Kauan eläköön sosialistinen isänmaamme!
Kordek.
Hyvin ajoitettu sydänkohtaus eliminoi Krakovan arkkipiispan.
Miten Wyszynkin allekirjoittama ehdokaslista?
Hylkäsin kaikki. He olivat fanaattisia marksismin vastustajia.
- Haluatteko nimen? - Meillä on jo.
Wyszynski ei pannut sitä listalleen. Wojtyla.
Teette virheen. Wojtyla on pysäytettävä.
Minulle on kerrottu, että hänestä on tullut sinulle pakkomielle.
Mikä hänessä on vikana?
Hän on sielultaan vahvempi kuin yksikään toinen Puolan pappi.
- Hän voi houkutella nuoria ja vastustaa... - Rukouksista ja rakkaudesta puhuva mieskö?
Wojtyla ei ole sekaantunut hallituksenvastaisiin toimiin,
eikä hänellä ole organisointi- ja johtajantaitoja.
Perinteiden mukaan Krakovan arkkipiispan pitäisi olla aatelinen,
ja me annamme tukemme proletaarille.
- Wojtyla on todellinen vihollisemme. - Ei vaan Wyszynski.
Hän on patriootti, ammattiliiton aktivisti ja symboli massoille.
Meidän on tuettava Wojtylaa Wyszynskia vastaan.
Teette traagisen virheen.
Hallitus valtuuttaa Wojtylan nimen.
- Nimi ei ollut listallani. - Tiedän.
Sovimme, että hallitus voi hyväksyä mutta ei pakottaa.
Päätös oli kuitenkin tällainen.
Minäkään en ole yhtä mieltä hallituksen kanssa, jos se lohduttaa.
Varsinainen kysymys onkin...
Ihan näin meidän kesken: Sanotaanpa, että Wojtyla ei ollut listallasi,
koska joko sinä et halunnut häntä
tai sitten halusit hänet, ja tämä oli keino saada hänet nimitettyä.
Mihin minä allekirjoitan?
Herra, Sinä joka koettelet ihmistä,
jotta ihminen voi löytää voiman uhmata kohtaloa,
auta minua tarttumaan toimeen.
Auta minua huojentamaan kärsimystä joka päivä.
Auta minua kulkemaan tiellä, jota ei ollut tarkoitettu minulle.
Auta minua kohtaamaan poliitikot.
Auta minua auttamaan kaikkia tarvitsevia.
Nukutko sinä?
Mistä sinä uneksit?
Olen pahoillani puolestasi. Olen todella.
Huijaat itseäsi, jos luulet olevasi onnellinen.
Huijaat itseäsi, jos luulet, että olematon Jumala välittää maailmasta.
Huijaat itseäsi,
jos luulet, että voisin rakastaa sinua.
Haluatko kanssani naimisiin?
Haluatko lapsia?
En tee sitä koskaan
enkä ole koskaan tätä yksinäisempi.
- Miten sinä pääsit sisälle? - Pitäisit ovesi lukossa.
Ei minua pelota. Sitä paitsi se olit sinä eikä joku varas.
- Mikä hätänä? - Ei mikään.
Näytät onnettomalta. Kenenkään ei pidä olla onneton jouluaattona.
Murhe ei välttämättä seuraa kalenteria.
Lupaan, että voin opettaa sinulle kuinka olla onnellinen.
Mene kanssani naimisiin,
niin näytän sinulle, miten ihanaa on elää ja olla sopusoinnussa itsensä kanssa.
Sisäinen rauha ei ole vain yksinkertaisille ihmisille.
Sinäkin voit löytää sen, jos vain annat rakastaa itseäsi.
Nowa Hutan historia muuttuu tänään.
Wojtyla aikoo pitää messun työläisten tekemän ristin alla.
- Mistä sinä puhut? - Kyllä vain.
Mikä hätänä, Adam? Eikö sinulla ole mitään tekemistä jouluaattona?
Sain selville, mitä Nowa Hutassa on vehkeilty.
On ehkä jo liian myöhäistä.
Tämä kokoontuminen on laiton. Tyhjentäkää alue välittömästi.
Tyhjentäkää aluel
Mitä te teette?
Lopettakaa!
Ette voi kieltää meiltä ristiä! Me olemme puolalaisia.
Samoin te!
Lopettakaa! Tulimme tänne rukoilemaan!
- Perääntykää! - Tulimme tänne rukoilemaan.
Te Nowa Hutan työläiset pystytitte tämän ristin haluamanne kirkon paikalle.
Kaupunkinne piti olla kaupunki ilman Jumalaa, mutta teidän tahtonne on voittanut.
Olkoon tämä opetuksena!
- Kuka täällä on päällikkö? - Kapteeni Lukowski.
- Vie minut hänen luokseen. - Seuratkaa.
He eivät voi kääntää selkäänsä totuudelle tai puhua siitä tai piilottaa sitä.
Kordek viidennestä osastosta. Määrään hajottamaan tämän joukon.
- Toveri Kliszko. - Anna se tänne!
Ristinne symboloi uhrausta, joka vapautti ihmiskunnan,
joka antaa uuden merkityksen elämälle,
joka opettaa meidät rakastamaan ja kunnioittamaan elämää.
Mies uhmaa meitä. Hänet on pysäytettävä.
Jos meitä ei enää pelätä, kaikki on ohi. Ymmärrättekö te?
Olemme tämän maan ja tämän kaupungin asukkaita, mutta myös Jumalan kansaa.
Me jatkamme oikeuksiemme vaatimista.
Uskonnonvapaus on ihmisarvon korkein ilmentymä. On rikos estää se.
Sain tämän kiven Roomasta Paavali Vl:lta teille Nowa Hutan työläisille annettavaksi.
Se tulee Pyhän Pietarin kirkosta.
Tämän kiven päälle rakennamme oman kirkkomme!
- Käske miehiäsi ryhtymään toimeen. - Minä jaan täällä määräykset.
Jaa ne sitten. Nyt heti! Vaienna tuo mies.
Käskin sinua vaientamaan Wojtylan.
Olen saanut sinusta tarpeekseni. Suu kiinni!
Tule mukaamme. Rauhallisesti.
Teidän on luotettava toivon voimaan.
Luottakaa kuoleman voittavaan rakkauteen. Älkää menettäkö uskoanne.
Älkää menettäkö rohkeuttanne. Ette saa koskaan lannistua.
Älkää koskaan menettäkö ajatuksenvapautta, jonka avulla Kristus vapauttaa ihmiset.
Minä olen teidän piispanne
ja olen teidän kanssanne päivieni loppuun saakka. Minä siunaan teidät.
Adam.
Olit oikeassa, Karol.
Toivo, rukous ja rakkaus, piilotetut voimavaramme, voivat voittaa pahuuden.
Muistatko kasvaimen? Katso tätä.
Se on hävinnyt.
Tätä tapahtuu toisinaan.
lhmisruumis on enemmänkin arvoitus kuin varma asia jopa meille lääkäreille.
Olette onnekas perhe.
Kiitos.
Olen pelästynyt. Kyllä, pelästynyt kuin vain siunattu voi olla.
En voi kutsua tapahtunutta ihmeeksi. Se sana on hämärä ja harhaanjohtava.
Arvoitus, sanoi lääkäri, oli se sitten tieteen tai uskon.
Tiedän, että pyysit Padre Pion apua. Kiitän sinua hänen rukouksistaan.
Kiitoksia selittämättömälle kohtalolle, joka antoi Hanialle voimaa parantua
ja joka teki minusta etuoikeutetun ja onnellisen miehen.
Mitä sinä teet, Pawel?
Mikä sinua vaivaa, Pawel?
Sinä olet minun!
Sinä olet minun ikuisesti!
Kertoisitko, mistä on kyse?
Ei mistään. Minä rakastan sinua.
Minä olen vakoillut sinua.
Kyllä. Minä olen vakooja.
Minut koulutettiin siihen.
Asensin mikrofoneja.
Kuuntelin synnintunnustuksiasi.
Luin kirjeesi.
Minulle maksettiin siitä.
Ja minä olen vain yksi monesta.
Tiesin aina, että se oli hyödytöntä.
Ja vaikka vihasinkin sinua,
sinun sanasi pääsivät sisälleni - kuin kallionraosta tihkuva vesi.
Sinä puhut rakkaudesta. Kuinka sairas sana se onkaan!
Rakkautta halveksuttaville ihmisille.
Et sinä ole halveksuttava.
Sisälläsi vellova tuska ja viha ovat sinun sielusi.
Sielusi tarvitsee niin paljon rakkautta, että se hukkuu siihen.
Jos teitkin virheitä, olet jo maksanut niistä.
Kiitos.
Kiitos, Adam. Tänään on suuri päivä.
Tämä on toinen kerta, kun saan todistaa elämän jumalallisen arvon.
Mene rauhassa.
Kaikki anteeksiannettava on annettu anteeksi.
Sinä olet valittu.
Ei.
Tule tänne.
Tule.
Minä annan sinulle anteeksi.
Rakastan sinua.
Ketään ei pitäisi pakottaa omaksumaan uskoa omaa tahtoaan vastaan.
Ihmisen hengellisen vapauden lähde, omantunnonvapaus, uskonnonvapaus,
on merkittävä inhimillinen asia!
Sekä nykyihmiselle että kautta historian.
Ei riitä, että ihminen sanoo: "Olen vapaa."
Hänen on opittava sanomaan: "Minulla on vastuu."
Haluaisin puhua nyt kirkon käymästä dialogista ateismin kanssa.
Ei pitäisi aloittaa Jumalan olemassaolon todisteista,
vaan pohdiskelulla ihmisen perimmäisestä yksinäisyydestä.
Teidän ylhäisyytenne.
Ettekö tunnista minua?
Jerzy Kluger.
- Olet elossa! - Samoin te, ylhäisyys.
Mitä tuo oli? Oletko unohtanut nimeni?
Karol.
Luulin sinun kuolleen. Etsin sinusta uutisia kaikkialta.
Minulle sanottiin, että kuolit Venäjällä.
Minun olisi pitänyt kuolla ainakin tuhanteen kertaan.
Nyt minä löysin sinut.
Minut säästettiin, mutta olin ainoa.
Olen unohtanut, miten itkeä.
Meidän on itkettävä, Jerzy.
Tuska on päästettävä vapaaksi, tuotava kaikkien nähtäväksi.
"Vain sydän ja sielu yksinään." Se oli meidän mottomme. Muistatko?
Juutalaisten ja kristittyjen on tultava näin yhteen.
Haluan, että katsot tämän läpi.
Se on kirje Saksan piispoille. Annamme siinä heille anteeksi ja pyydämme anteeksiantoa.
Hallitus tulee raivostumaan.
On tullut aika tehdä väkevä rauhanele Saksan suuntaan.
Onko meidänkin pyydettävä anteeksiantoa?
Me tarvitsemme aina anteeksiantoa.
Kirje on merkittävä. Se on ensimmäinen askel kohti puhdistautumista.
Meidän pitäisi pyytää anteeksi kaikkia kristittyjen tekemiä virheitä.
Kuulostaa aika tuhoisalta yritykseltä.
Miljoonia ihmisiä on murhattu heidän rotunsa tai ajatustensa tähden.
Meidän pitäisi pyytää anteeksiantoa kaikkialta, missä kristityt osallistuivat tai vaikenivat.
Adam, olen iloinen, että avioliitto tuo sinulle suurta iloa.
Marian sydämen vakaus tulee hänestä itsestään eikä minun opetuksistani.
Lähetän syleilyn pojallesi Stefanille.
Adam, vaikka sinä et olekaan uskossa, sinä välität intohimoisesti totuudesta,
ja se selittää tyytyväisyytesi yliopiston professorin työhön.
Valitettavasti minä odotan vaikeita aikoja tässä epätäydellisessä maailmassa.
Miten Vatikaani reagoi, jos he kuulevat asiasta?
En minä uhmaa Roomaa. Päinvastoin.
He tietävät hyvin, että tilanne Tšekkoslovakiassa pahenee päivä päivältä.
- Monsignor Wojtyla? - Se olen minä.
- Ylitimme rajan ongelmitta. - Tervetuloa Puolaan.
- Jiri Noga. Milan Hryc. - Täällä.
- Andrej Menzel. - Andrej Menzel.
Minä olen Jarko Sisyl.
Vaclav Kolar.
Tämä paikka on teidän salainen seminaarinne.
Pappi on henkilö, joka välittää uskon arvoituksen
ihmiskunnalle tarkoitettujen näkymättömien lahjojen kera.
Työskentelemme täällä. Vihin teidät salaa, jotta voitte palata kotimaahanne pappeina.
Joudutte kohtaamaan siellä uhrauksia ja taistelemaan vapauden ja rauhan puolesta.
Aloitan kertomalla määritelmäni papista:
Mies toisia ihmisiä varten.
Vuonna 1968 te huusitte:
"Ei leipää ilman vapautta, ei opiskelua ilman vapautta",
koska te halusitte oikeuden leipään, vapauteen ja totuuteen.
Meidät pidätettiin, älymystöä hakattiin, teatterit suljettiin.
Työläisille uskoteltiin, että olimme pettureita, joten he eivät liittyneet meihin.
Nyt työläiset ovat nousseet kapinaan Gdanskissa, Szczecinissä ja pohjoisessa.
Miliisi avasi tulen heitä kohti.
Kuolleet haudataan yhteishautoihin!
Me tiedämme totuuden, joten meidän on tuettava työläisiä.
Muistakaa, että missä tahansa ihmiset ovat huutaneet: "Tahdomme olla vapaita",
he ovat aina löytäneet vapautensa!
Gestapo!
Hän on elossa, mutta minua pelottaa.
Tiedättekö, mikä vankeja odottaa? Niin sanottu "tervehtymisen tie".
En kestä enää.
Sinua koetellaan. Koet tämän yhdessä hänen kanssaan.
Voitat tämän yhdessä hänen kanssaan.
Adam on rohkea mies.
Hän on valittu. Jumala ei hylkää häntä.
Juuri parhaillaankin Adam ajattelee hymyäsi.
Sen ajatuksen voima on hänen pelastuksensa.
Siellähän sinä olet!
- Saitko sinä suklaapatukan? - Sain.
Hyvä. Juttelin äitisi kanssa isästäsi
ja lahjoista, jotka hän tuo, kun hän palaa reissultaan.
Tähänkö on siis tultu?
Pidät hauskaa? Purat paineita?
Miksi et mene lyömään peiliä, Kordek?
Missä Jumalasi on nyt? Eikö Wojtyla aina sano, että Jumala rakastaa sinua?
Historia panee asiat aina kohdalleen omalla ajallaan.
Noin hän sanoo.
Anna mennä, Kordek. Lyö minua.
Lyö niin kovaa kuin haluat, sillä Hän on sinua voimakkaampi.
Valtio ei voi evätä oikeuksia, jotka ihmisellä on ollut syntymästä asti!
Valtio ei voi korvata oikeudentuntoa poliisin patukalla.
Valtio, joka häpäisee itsensä sillä tavalla, on tarkoitettu kuolemaan.
Valtion hyökkäykset vapautta vastaan rikkovat moraalista ja yhteiskunnallista järjestystä.
Kaikkien vapauden edestä kuolleiden miesten, naisten ja nuorten perheet,
kaikki, jotka kärsivät epäoikeudesta vapauden nimessä,
teille kaikille minä sanon: Kärsimyksenne ei ole turhaa.
Tämä kirkko on kanssanne, teidän puolellanne!
Voi valtioita, jotka lähtevät sotaan maansa rajojen sisä- ja ulkopuolelle!
Voi valtioita, jotka pakottavat ihmiset näkemään nälkää,
jotka tappavat ja kiduttavat!
Jos Wojtylasta tulee priimas, koko kansa seisoo hänen takanaan.
Tapata hänet.
Oletko täysin järjiltäsi?
Olen ehkä hullu nyt, mutta en ollut silloin, kun varoitin sinua hänestä.
Nyt on myöhäistä. Olen pahoillani sinun ja meidän kaikkien, koko maamme puolesta.
Tuo on oikein hieno.
Paavi on kuollut.
- Mitä sanoit? - Johannes Paavali on kuollut.
Viime yönä vain 33 päivän jälkeen.
Pidin hänestä kovin.
Tiedätkö, mitä hän sanoi, kun valitsimme hänet?
"Antakoon Jumala teille tekonne anteeksi!"
Eivätkö he voi jo sopia? Minun on palattava Krakovaan synodiin.
- Kärsivällisyyttä. Benelli valitaan ensi kerralla. - Toivottavasti.
Kardinaali Siri, 53.
Kardinaali Benelli, 57.
- Ylhäisyys. - Koenig.
Miksi ei puolalainen?
Ei. Mahdotonta. Olen aivan liian vanha.
En puhunut teistä, ylhäisyys. Haluamme panna Wojtylan ehdolle.
Loistava idea, mutta hän on liian nuori ja tuntematon. Häntä ei valittaisi.
Hän on terävimpiä ajattelijoitamme. Hän on vahva, tyyni ja selväjärkinen.
Hän ei suosi vasemmistoa tai oikeistoa, ja hän on optimisti.
Pelkäämme, että hän kieltäytyy.
Minä suostuttelen hänet.
- Herra tuli ja kutsuu sinua. - Mitä tarkoitat?
Jos sinut valitaan, ole hyvä äläkä kieltäydy.
Muistatko, mitä Kristus sanoi Pietarille Quo Vadiksessa?
Vain yhden sanan. "Hyväksy."
Wojtyla.
Rakkaus selitti minulle kaiken. Rakkaus ratkaisi minulle kaiken.
Sen tähden ihailen rakkautta, mistä ikinä sitä löytyykin.
Jos rakkaus on yhtä mahtava kuin se on yksinkertainen,
jos yksinkertaisin kaipuu löytyy nostalgiasta,
sitten ymmärrän, miksi Jumala haluaa kohdata yksinkertaisia ihmisiä,
heitä, joiden sydän on puhdas ja jotka eivät löydä sanoja ilmaisemaan rakkauttaan.
Jumala tuli näin pitkälle,
ja Hän pysähtyi lyhyen matkan päähän tyhjyydestä,
hyvin lähelle meidän näköpiiriämme.
Ehkä elämä on hämmästyksen aalto,
kuolemaakin korkeampi aalto.
Älä pelkää, älä koskaanl
Korkea-arvoisimmat kardinaalit
kutsuivat virkaan uuden Rooman piispan.
He kutsuivat hänet
kaukaisesta maasta.
Saimme puolalaisen paavin!
Maantieteellisesti kaukaisesta, mutta muuten aina läheisestä
kristittyjen uskon ja perinteiden yhteyden kautta.
Magda!
Hän on minun ystäväni.
- Minua pelotti... - Adam!
...tulla valituksi paaviksi...
...mutta tein sen tottelevaisuudesta
Luojaamme kohtaan
ja luottaen täydellisesti Hänen äitiinsä,
Pyhään madonnaan.
En tiedä, osaanko ilmaista itseäni kunnolla teidän...
meidän italian kielellämme.
Jos minä teen virheen...
Jos teen virheen, te korjaatte minua.